Евтим Евтимов
Светулка

chitanka.info

Далечен път през нивите поела,

напразно мислеше, че аз съм лош.

Светулка залепих на твойто чело,

да осветиш съня на тая нощ.

А ти пошепна, сякаш каза клетва:

— Засвети ли светулка през нощта,

настава време за голяма жетва

и трябва да се жъне радостта.

Вървеше тихо ти до мен — узряла,

все още недокоснат житен клас.

Сама светулка, над света изгряла,

за жътва ме зовеше в тоя час.

Житата се покланяха на тебе,

заслушани в далечен, земен звън.

Сънувах клас, роден от мирис хлебен,

и исках да не свършва тоя сън.

И исках птица да люлее люлка,

пътека под дървета да трепти

и тази първа, чакана светулка

от твойто чело да не отлети.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.